Tidligere på Ghost Whisperer.
Etter ulykken
så jeg Jims spøkelse tre inn i Sams kropp.
-Du er tilbake. -Kjenner jeg deg?
Hukommelsen din. Den er ikke din.
-Hvem er jeg? -Jim.
Jeg er ikke mannen din.
Hva foregår med Melinda?
Hun er fanget under bakken, vannet stiger.
Spøkelset fortalte deg alt dette?
Av og til må man bare hoppe i det.
Du kom og hentet meg.
Hvorfor kaller du meg Sam?
Bare kall meg Jim, Mel. Det er det jeg heter.
Jim?
Er dette ansiktet mitt nå?
Du gjorde dette for oss.
Kan du si meg mer?
Jeg tror du har alle detaljer. Husker du virkelig ikke
at du var Sam?
Nei. Jeg husker lyden av et skudd
og en sviende smerte i skulderen. Deretter så jeg deg,
du holdt hånden min. Og så...
Du dro aldri fra meg. Aldri.
Jeg døde. Og jeg husker ikke noe av det heller. Det etterpå, mener jeg.
-Etter døden? -Ja.
Og jeg ville alltid vite hvordan den andre halvparten lever.
Hva med deg? Hvor lenge har du vært sammen med denne Sam-fyren?
-To måneder? -Jeg visste at det var deg.
Jeg så at du gikk inn i kroppen hans. Alt jeg ser er deg.
Men ingen andre?
Folk kommer til å snakke.
-Den glade enke, og alt sånt. -La dem snakke.
Jeg mener det.
Hva skal vi gjøre?
-Hvem skal jeg være? -Mannen jeg giftet meg med.
Ja, men ikke for noen andre.
Klokka er nesten 05.00. Må du jobbe i dag?
Nei, jeg spør om Delia kan komme, eller så stenger jeg butikken.
-Skal vi legge oss? -Jeg får ikke sove.
-Kaffe. -Jeg skal lage den.
Hjelp meg. Herregud.
Hva er det som skjer? Hjelp meg!
Hjelp meg! Vær så snill.
-Hjelp meg. Vær så snill. -Morgan,
det er Eli, naboen din. Alt i orden?
Jeg vet ikke.
-Er det noen her... -Nei!
Nei. Jeg tror jeg holder på å bli sprø. Du må hjelpe meg.
Hvorfor beveger gardinene seg? Vinduet er lukket.
Ja.
Jeg skjønner ikke hva som skjer.
Dette skal gå bra. Jeg skal hjelpe deg.
Vil du dø?
Kan du se oss?
Det er den tredje espressoen din i dag.
Du er utslitt. Bare gå hjem.
Jeg skulle gjerne, men jeg vil gi Jim litt tid for seg selv.
Dere fant hverandre nettopp igjen.
Ja, og det er utrolig.
Jeg er takknemlig, og det er han også.
Jeg fikk ham tilbake, men han fikk ikke livet sitt tilbake.
Han må finne seg selv helt på nytt.
Han har Sams ansikt, Sams CV og Jims ferdigheter.
Kan han ikke ta førstehjelpstudiet igjen?
Han ville fått toppkarakterer.
Men hva med vennene hans? Er ikke det løgn?
Hei.
-Alt i orden? -Ja da.
På en måte. Egentlig ikke. Møtte et vemmelig gjenferd i morges.
Noen du kjenner?
Nei. Og om han er en nabo, er jeg glad jeg ikke møtte ham.
For han terroriserer nabojenta.
Hva er forbindelsen?
Vet ikke. Hun sa hun aldri har kjent noen som døde,
bortsett fra bestemoren og en gutt i 8. klasse
-som ble kvalt av en rosenkål. -Så fryktelig.
Tygg maten. Det sier alltid mamma.
Jeg vet du er lykkelig og gjenforent,
du vil være hos Jim
og alt dere vil er sikkert bare å være sammen.
-Hvorfor er dere ikke sammen? -Hvordan kan jeg hjelpe?
Gjenferdet kommer med noen intense trusler,
og jeg vet ikke om de er til meg eller henne.
Hva slags trusler?
Veldig detaljerte. Han spurte om jeg ville dø, og det vil jeg ikke.
-Var det alt han sa? -Han mente vel det var nok.
Fortell meg om drømmene hennes.
La oss bare si at denne fyren ikke er tilhenger av tyngdekraft.
-Klarer du deg her alene? -Absolutt. Ingen problem.
Kom igjen.
HEMFORD B YGG OG ANLEGG
arkitektur
Hvor lenge har dette foregått?
Jeg vet ikke. Det føles som en drøm. Det var det jeg trodde,
at jeg gikk i søvne og raserte leiligheten.
Helt til du også så det.
Vinden.
Frisk bris. Fra et lukket vindu.
Så du kan kommunisere med de døde?
Ser du auraer eller noe sånt?
Eller noe sånt.
Så du kjenner ingen som har dødd?
-En mann, ikke gammel, ikke ung. -Nei.
Og du er ikke sikker på når alt dette begynte?
Som jeg sa, føles det som en drøm. Et mareritt.
Det samme om og om igjen.
Så å si. Hvorfor skjer dette?
Noen som har dødd har noe uoppgjort med deg.
Jeg sa jo at jeg ikke kjenner noen som har dødd.
-Er du sikker på at det er en mann? -Temmelig sikker.
Melinda! Herregud. Hva skjedde?
Går det bra med deg?
Kan jeg få litt vann?
Ja.
Hjertet banket vilt, og det føltes som jeg falt.
-Du falt nesten. -Nei, virkelig falt.
-Du falt i virkeligheten. -Nei, i døden.
Jeg tror det var slik gjenferdet døde.
Så du har mareritt hver natt. Du våkner,
tingene dine svever og du aner ikke når det begynte?
Morgan er antakelig flau.
Flau over et gjenferd som løfter krimskrams.
Høres krimkrams snuskete ut?
Nei, og med mindre hun hjemsøkes av en astronaut,
tror jeg vi burde lete etter fall, ikke sveving.
Jeg er på saken allerede.
Men det begrenser ikke akkurat søket.
Jeg kunne bruke hele dagen på å finne ulykker
eller selvmord som skyldes fall.
Gardinene. Det var ikke bare vinden, det var gardinene.
Du sa at i drømmen hennes svevde hun,
før han langsomt brakte henne ned igjen.
Enten var han forsiktig, eller så torturerte han henne.
Sa du at du likte gardinene til Morgan?
l synet mitt, svevingen, hjertet som banket og det bølgende stoffet.
Kanskje det bare er én type sveving vi bør lete etter.
Sveving på fritiden.
Her. Fallskjermhopping.
fallskjermhopping+ulykker+Grandview
Her. Ett tilfelle fra Grandview.
Grandview-mann dør i fallskjermulykke
Du er så rask. Hvordan...
Det er ham. Rick Hartman. Døde under fallskjermhopping i Mexico.
Skjermen åpnet seg ikke. Det gjorde vondt.
Det står at han var på turné med Xtreme actioneventyr.
Dødsfallet hans var deres første.
Dette er for ironisk. Det står at han var aktuar.
Fyren tilbringer arbeidsdagen
med risikovurdering, og dør i en risikofylt sport?
En aktuar. Hva jobber naboen din med?
Grafisk kunst av noe slag.
Han er 1 5 år eldre enn henne. Han er aktuar. Hun er kunstner.
Hvordan kjenner de hverandre? Bodde han der før?
Møttes de på lnternett?
Gi henne navnet, kanskje hun husker det.
Tviler på om det gir resultater.
-Hvorfor ikke? -Han døde for seks uker siden.
Om hun kjente ham, hadde hun hørt det.
Du bør snakke med noen andre.
Hvem? Han bodde alene, hadde ingen barn.
Actioneventyr-folkene. De var ansvarlige.
Sånn. Alt i orden? Trenger du noe mer?
Nei, takk. Og takk for kaffen og for møtet.
Vi gjør alt for kunden.
Ja, og skremmer vettet av folk.
Jeg så på nettstedet deres.
lsbrekjøring, rafting og tyrefekting?
Ja, men under sykkelløpet i ltalia,
følges du av en bil som har brød, ost og sengeplass.
Her er en katalog.
Jeg vil hoppe i fallskjerm. Jeg har drømt om det hele livet.
Men jeg er litt nervøs, for jeg leste om han som døde.
Ja, det var en grusom ulykke.
Fallskjermen hans var ikke pakket riktig.
Jeg vet ikke hvordan man pakker en fallskjerm.
Men han du snakker om...
-Hva het han? Rick et eller annet? -Rick Hartman.
Han visste det. Han hoppet flere ganger.
Men bare så du vet det,
er de første 1 0 hoppene duo.
Så hvis ikke skjermen din åpner seg, gjør skjermen til instruktøren det.
Hoppet denne fyren mer enn 1 0 ganger?
Ja, han klatret også i vulkaner, svømte med haier
og jaktet på villsvin. Den farligste typen, forresten.
Nevnte han noensinne en jente ved navn Morgan?
Nei. Vent litt, kjente du ham?
Nei.
Du er visst ikke interessert i reisene våre.
Alt jeg kan si er at jeg ikke er politimann,
og at jeg ikke jobber for et forsikringsselskap.
Jeg prøver bare å hjelpe en som kjente Rick.
Kanskje du burde spørre henne.
Jeg gjorde det. Problemet er at hun hevder at hun ikke kjente ham.
Han hoppet ut av flyet ditt.
Jeg antok du var interessert i å hjelpe.
Virket han som en som ble besatt av ting?
Nei, fyren var en ordentlig kontorrotte.
Sa han aldri hadde drevet med kontaktsport.
En uke senere utforsker han huler i Brasil.
Du må være litt av en selger.
Jeg presset ham slett ikke.
Alt kom fra ham. Det virket som han ble besatt av spenning, eller hadde et...
Et dødsønske?
Så nå er du bobestyrer?
Min juridiske ekspertise ble bare antydet.
Husverten antok jeg var det.
Det ser helt uberørt ut. Hvorfor er alle tingene hans her ennå?
Ingen familie til å rydde ut.
Boet har ikke lagt ut leiligheten for salg ennå.
Den er absolutt klar for visning. Alt er organisert
og lagt i små stabler. Hva leter vi etter?
Vi skal finne ut hvorfor herr Trygg og Traust
hadde et dødsønske.
Selv bøkene står i alfabetisk rekkefølge.
Ja, og dette: "Til min gode venn Neil."
Alt på skrivebordet har slike lapper.
"Til Jocelyn Gracie, min kollega og venn."
Denne fyren var ikke bare organisert.
Nei, han hadde definitivt sakene i orden og forventet slutten.
Se på dette. Medisin mot kvalme og smertestillende midler.
Det er for strålebehandling og kreft i siste stadium.
Så han var døende.
Fortsett å lete
etter noe med Morgans navn,
så vi kan finne ut hvorfor han hjemsøker henne.
Vent litt, hva er dette?
"Dykking på Great Barrier Reef."
"Villsvinjakt på Fiji, fallskjermhopping." Gjort, gjort, gjort.
Det er en ønskeliste over ting han ville gjøre før han døde.
Ja. "Lage en perfekt skinkeomelett"
og "se måneformørkelsen."
Så nær, så nær. Det skjer denne uken.
Se på det siste punktet på listen.
-Morgan. -Ja.
Ikke krysset av. Hva vil han med henne?
Uansett hva det er, fikk han det ikke.
lallfall ikke ennå.
-Jeg kan fortsette å lete. -Flott.
Tenkte det var verdt å ta en titt.
Ikke vær redd. Dette går bra.
-Det lover jeg. -Ja vel.
-Ha det. -Ha det.
Nå?
Hun fant nekrologen, så på bildet men kjenner ham ikke igjen.
Hva sa hun om ønskelisten?
"Æsj."
Hun sa faktisk det. Forstår det godt.
Det er én ting at en fremmed er besatt av deg.
Men en død fremmed?
Så han er besatt av en han aldri har møtt?
-Det skjer. -Ikke særlig ofte.
-Tror du hun lyver? -Hun var dødsønsket hans.
Sier du at han aldri snakket med henne eller ba henne med ut?
Kanskje han gjorde det, men hun sa nei.
Husker du alle som har bedt deg ut?
Han var ikke redd for å hoppe ut fra et fly.
Tror du han var redd for en liten avvisning?
Hun må huske ham.
-Hvorfor skulle hun lyve om det? -Vet ikke. Skal jeg snakke med henne?
-Nei, la meg komme nærmere henne. -Nærmere?
Hvorfor tror du på alt denne jenta sier?
Hun er naboen min. Hun er hyggelig.
Jeg har snakket med henne tre ganger.
Hun har kanskje svart meg én gang.
Få det gjenferdet over hit, så får du oppmerksomheten hennes.
Hun er ikke inne. Jeg så at hun gikk ut med en av de grønne handleveskene.
Jeg er for planeten, men strie? Ikke akkurat elegant.
Hvis du ser Morgan, kan du si at jeg ser etter henne?
Jeg stikker ikke nesa i andre sine saker.
Selvsagt ikke.
-Er den jakka ny? -Ja. Takk.
Hvorfor bruker ikke menn ordentlige jakker lenger?
Dressjakker tiltrekker seg den rette typen jenter.
Akkurat. Ja.
Faktisk har jeg et spørsmål til deg.
Har du sett denne mannen sammen med Morgan?
Ja da. De likte å sitte på taket.
Ingen har lov til å være der. De driver med byggearbeid der.
Var de kjærester?
Var ikke han litt gammel for henne?
Han var vel det. Var de venner?
Alt jeg vet er at de gikk herfra hver tirsdag presis klokka 1 4.1 5.
Vet du hvor de skulle?
Én gang hadde jeg tilfeldigvis problemer med posten min,
for de stapper postkassa så full.
Da hørte jeg ordet "møte". En annen gang hørte jeg "gruppe".
Eksmannen min var i gruppeterapi på 70-tallet.
Han møtte en anspent flyvertinne og de forelsket seg.
Gruppeterapi kan gi positive resultater.
Ikke for meg.
Det kan ha vært stoff. Eller alkohol. De gruppemøtene.
Den vennen til Morgan? Han så slik ut.
-Hva mener du? -Tynn. Blek. Voksaktig hud.
-Ja. Det visste jeg. -Greit.
Takk.
-Delia. -Hei, Jim. Hva skjer?
Jeg skal få meg litt kaffe
og stikke innom butikken
for å høre om Melinda vil ha lunsj.
Hun er ikke der. Hun dro for å gjøre noe med Eli.
-Noe spøkelsesaktig. -Ja.
Men hun sa hun kom straks tilbake.
-Greit, takk. -Alt i orden.
-Hei! -Hei, Bobby, hvordan går det?
Bobby Tooch.
Hei. Du er...
-Bobby, dette er... -Sam.
Sam Lucas.
En venn av Melinda. Og meg.
Ja, jeg har sett deg sammen med Melinda.
-Ja. - 1 3-22,
besvar anrop 529 1 3...
Det var den kaffen.
Du kan ta min.
Takk. Vi sees, Delia. Hils til Melinda.
Hvis hun trenger noe, hva som helst, er vi her.
Greit.
FØRSTEHJELPER
Vet du hvor mange skift jeg jobbet med ham?
Hvor mange vi har hjulpet?
Hvor ofte Melinda og jeg var ute
med ham og kjærestene hans?
Jeg er så lei meg, Jim.
Skulle gjerne sagt at jeg vet hvor rart dette må føles, men jeg aner bare ikke.
Ikke vær lei deg. Det er godt å være tilbake.
Vi sees. Si til Melinda at jeg ser henne hjemme.
Dr. Samuel til onkologi. Dr. Samuel til onkologi.
Jeg er Dave McKee, en av rådgiverne. Kan jeg hjelpe?
Hei, Eli James. Jeg er psykolog ved Rockland.
Jeg har et spørsmål om en pasient.
Ja vel. Jeg skal prøve å hjelpe deg.
Jeg er her angående Rick Hartman.
Eller faktisk en venn av ham. Morgan Jefferies?
Hvordan går det med henne?
Ikke så bra, for å være ærlig. Hun sliter med tapet av ham.
Ja, de sto hverandre så nær.
Ja, det gjorde det. Svært nær.
Så jeg lurte på, siden hun var med ham
på så mange møter,
om du kunne fortelle meg noe om forholdet deres
slik at jeg kan hjelpe henne.
Jeg kan dessverre ikke si noe om forholdet.
Gruppen må være et trygt sted hvor de snakker om følelser.
Selvsagt, det forstår jeg.
Men oss psykologer imellom,
dybden i sorgprosessen...
Hun er ikke verdens mest utadvendte pasient.
Kanskje du burde oppmuntre henne til å komme tilbake til gruppen.
STØTTEGRUPPE FOR KREFTPASlENTER
Vedlikehold til sørvestre fløy.
-Denne gruppen? -Vedlikehold til sørvestre fløy.
Jeg trodde virkelig hun fant trøst og støtte.
Lenge før Rick kom inn i gruppen.
Fryktelig synd om Ricks død kommer i veien for det.
Kom hun først?
Ja. Det var slik de møttes. Dette er hennes likemenn.
Ingen andre forstår hva hun gjennomgår.
Ikke vi engang. Ikke på samme plan.
Det kan også være medisinene.
Av og til forverrer de depresjonen.
For Morgan er døende også.
Beklager. Jeg trodde du visste det.
Jeg må si at det føles litt snikete å lure en annen psykolog,
men hvordan skulle vi funnet ut at Morgan var døende?
Men hvis hun og Rick sto hverandre så nær,
hvorfor nevnte hun ham ikke?
Og hvorfor plager han henne med de drømmene hvis de var venner?
Bare til opplysning, så ser han ikke så vennlig ut nå.
La henne være i fred.
Vi er ikke problemet. Hvorfor hjemsøker du henne?
Vil du ikke at noen skal vite at hun er syk?
-Ingen utenfor gruppen. -Gruppen hun sluttet i?
Det er som om hun ønsker å dø.
"Vil du dø?" Det var ingen trussel. Du sa det til henne.
-Hvorfor gjør hun dette? -Hva da?
Ingenting. Ikke én ting for å redde livet.
Tror du det hjelper å hjemsøke henne med din død?
Tror du det inspirerer henne?
Hun har en sjanse. Hvorfor tar hun den ikke?
Hei. Hva skjer?
Kan vi komme inn? Det er viktig.
Ja.
Jeg sa ikke at jeg kjente Rick, så dere ikke skulle få vite hvordan vi møttes.
Beklager, Morgan. Jeg visste det ikke. Du ser så sunn og frisk ut.
Jeg har ikke smerter.
Jeg føler meg enda sterkere når jeg ikke tar medisin.
Fikk du strålebehandling?
Blant annet. Jeg prøvde alt.
Det er rart, for Rick syntes å tro at du ikke kjempet imot.
Sa han det?
Ja.
-Er han her nå? -Nei.
Men når jeg ser ham, ser jeg ham like tydelig som jeg ser deg.
Snakket dere om det,
at han ville at du skulle kjempe imot?
Det var vel derfor jeg var på ønskelista.
Da Rick fant ut at han var døende, ble han endelig levende.
Han ville gjøre alt.
Men han har rett. Jeg er ferdig med å kjempe.
Jeg har følelsen av at han ikke vil gi deg opp.
Selv om du gir opp selv.
Hvorfor?
Hvis du har prøvd så mange kurer, hvorfor gir du opp nå?
Slapp opp for kurer, med unntak av én behandling.
Fortalte han om det?
Nei. Han har ikke vært særlig meddelsom.
Vi tror han prøver å beskytte privatlivet ditt.
Fortell meg om behandlingen.
Det spiller ingen rolle.
Den er veldig dyr, og forsikringen min dekker den ikke.
Har du ikke familie eller noen som kan hjelpe?
Jo, jeg har familie. Foreldre og yngre søstre,
og de ville gjort alt de kunne.
Blakket seg fullstendig, men det kan jeg ikke tillate.
Det er ikke verdt det. Jeg er ikke verdt det.
-Hva mener du? -Det er for sent.
Kan du bare si det til ham? Det er vanskelig, og det gjør for vondt.
Det beste Rick kan gjøre for meg, er å finne fred selv.
Jeg sa: "Ring en rørlegger," men nei, han måtte reparere røret selv.
Og falt ned fra stigen.
-Hei, du. -Vent.
Beklager, men hvis han sveiset
og er allergisk mot kjemikaliene i fluksen,
-kan han gå inn i... -Anafylaktisk sjokk.
Takk for tipset. Vi er på saken.
Selvsagt.
Beklager at jeg brydde meg.
-Sam. -Ja.
Jøss. To ganger på samme dag.
-Du er visst der det skjer. -Unnskyld?
Nå husker jeg hvor jeg har sett deg.
Den andre ulykken, da den guttungen falt ned fra taket.
Ja, han som brakk armen.
Som du visste mye om spjelkingen av.
For å være lekmann. Og nå denne mannen som trenger adrenalin.
Jeg sveiser mye, så...
Er det forklaringen?
Du blir vel ikke tent av ulykker?
Nei.
Det er vanskelig å forklare,
men jeg lover at det ikke skal skje igjen. Beklager.
Du.
Bare så du vet det,
så var mannen til Melinda en venn av meg.
Alt i orden? Dette går bra. Bare pust.
Jeg forstår Melindas holdning. Det er brutalt.
Bivirkningene av medisinen kan være verre enn kreften.
-Er det det du ser etter? -Nei, jeg prøver å finne familien.
Hvorfor det?
De burde vite om sykdommen.
Overbevise henne om behandlingen.
Gjenferdet kan gå videre og hvem vet?
Kanskje Morgan blir bedre?
Men hva med personvernet og en leges taushetsplikt?
Hun er ikke pasienten min, og selv om hun var det,
måtte jeg ha tatt ansvar for å kontakte nærmeste pårørende.
-Jeg tror hun er farlig deprimert. -Og en løgner.
-Hva? -Se, Morgans foreldre døde i 2002.
Lokalt par drept på glatt vei
"June og Bill Jefferies etterlater seg én datter, Morgan,
"1 6, elev ved Milbrook videregående." Seksten, det er ungt.
Ja, og hun bekymret seg for å blakke foreldrene
og søstrene sine.
Kanskje hun fant en annen familie som adopterte henne,
og kanskje de hadde søstre.
Gå tilbake.
Statler-Jefferies kunngjøring om bryllup
Jeg skal si deg hva hun fant. Ektemann nummer én. Flytt deg.
Så. "Andre ekteskap for begge"? Hallo, ektemann nummer to.
-Hun er en ungdom. -Hun er 23.
-Prøver du å finne mannen hennes? -Jeg gjetter på at han burde finne oss.
Nekrolog Dave Fontana, 35 år
For han er død.
Nekrologer Larry Statler, 52 år
Begge to. Av langvarig sykdom.
Hva er sjansen for det?
Temmelig god. Hvis hun lette dem fram.
Hun fant dem i støttegrupper for kreftpasienter.
Hun er en sort enke.
-Kom du inn i leiligheten hans igjen? -Ja, husverten husket meg.
Rick etterlot Morgan en kvart million dollar.
Var hun arvingen? Hvordan gikk vi glipp av det?
Vi lette ikke. Jeg så gjennom papirene.
Hva fant du ut på klinikken?
Hun gikk i gruppeterapi, men var aldri pasient der.
Så hun er ikke syk, og har aldri vært det.
Jeg lar meg ikke lure av pene jenter hele tiden.
Hun virket så redd.
Ja. Hun visste at han hjemsøkte henne,
og vi beviste det.
Derfor stilte hun alle spørsmålene om gjenferdet.
For hun visste ikke om han visste.
-Og nå... -Har vi liten tid.
Det er for sent. Hun kom seg vekk. Hun slipper unna med alt.
Hun tok sitronskrelleren min. Hva tok hun fra deg?
Så du Morgan før hun stakk?
Nei. Huseieren sa at det hadde skjedd noe
med familien hennes.
Noe som åpenbart trengte sitronskall.
Vi ber bare huseieren
om videresendingsadressen.
Jeg prøvde. Han sa at hun ga ham seks måneders husleie i forskudd,
så han ba aldri om referanser.
Pene jenter. De slipper unna med alt.
-Det kan du si. -Jeg sier det hele tiden. Du hører ikke.
-Vi har ikke møttes. -Nei. Hei, jeg er Melinda.
Så hyggelig. Enda en damevenn.
Hvordan kunne jeg være så dum?
Rick?
Jeg burde ha skjønt det.
Hun løy.
Hver dag, i gruppen og når vi var sammen etterpå.
Hun var så ung. Jeg kunne ikke tro at hun var døende.
At hun brydde seg om meg. Men hun var så overbevisende.
-Ba hun deg om penger? -Det behøvde hun ikke.
Det viktigste på listen min var å hjelpe henne.
Så jeg tilbød meg.
Etter det, forandret noe seg. Hun begynte å trekke seg unna.
Sa hun følte seg syk. At medisinen gjorde henne kvalm.
Det var derfor hun trengte denne andre behandlingen.
Denne veldig dyre andre behandlingen.
Hun hadde fått alt hun ville.
Det eneste som gjorde henne kvalm, var meg.
Jeg vet at dette er vondt,
men hvis du kan tilgi henne
og glemme dette, kommer lyset til å gi deg fred.
Nei! Du forstår ikke dette.
Jeg døde forgjeves! Livet mitt betydde ingenting for henne.
Nå betyr ikke livet hennes noe for meg.
Hvis han så halvparten så sint ut som han hørtes ut...
Ja, vi må finne Morgan før han gjør det.
Velværeklinikk
Vet du hvor Morgan kan ha dratt? Til venner, familie...
Beklager. Hun var veldig privat,
og derfor er dette helt meningsløst.
Ofte var han den eneste som fikk henne til å snakke.
Hun lurte ham trill rundt.
Jeg er vanligvis god til å bedømme folk.
Hun giftet seg med to andre rett før de døde.
Vi er ikke sikre på hvor mange hun løy til, og...
Det er det som er så ulogisk.
Hvis hun bare lurte disse mennene,
hvorfor ga hun oss arven etter Rick?
Hva snakker du om?
Det kom inn en donasjon til klinikken forrige uke.
-Hvor mye donerte hun? -En kvart million dollar.
De kunnet ikke kommet på et bedre tidspunkt.
Hun ga bort alle pengene.
Jeg skjønner ikke. Var hun svindler,
eller kreftpasientenes Robin Hood?
Eller en som ombestemte seg.
Husker du Rick sa at
hun trakk seg tilbake hver gang han dro?
Kanskje hun fikk dårlig samvittighet.
Men jeg vet hvem som er etter henne.
Gjenferdet vårt. Og han er sint.
Hvor ville du dratt, om du var henne?
Jeg vet ikke. Neste småby med kreftavdeling?
Nei. Hun har for dårlig samvittighet.
Hun er dum hvis hun blir her.
Eller kanskje ikke.
Hun kan rømme fra oss, men ikke fra Rick.
Hun vet at gjenferdet er her ennå.
Kanskje hun prøver å gjøre det godt igjen?
-Listen. -Det er et skudd i blinde,
men hva var det som ikke var krysset av?
Jeg la særlig merke til omeletten, for jeg prøvde,
og det er vanskelig med skinke og paprika...
Nei, et sted i Grandview.
Måneformørkelsen! Den skjer akkurat nå. Den var på listen.
Se, alle prøver å finne et sted hvor de kan se den. Kom igjen.
Taket. De pleide å sitte der sammen.
For ikke lenge siden ville jeg trodd at du gråt for meg.
Jeg trodde på alle løgnene dine. Hvordan kunne jeg være så dum?
Hjelp meg!
Hjelp meg, vær så snill!
Hjelp meg!
-Hvor er hun? -Hun finner ut hvordan det føltes.
Noen må hjelpe meg.
Hjelp meg, vær så snill!
Vær så snill.
Hallo? Er det noen der? Hjelp!
-Hjelp! -Morgan.
Vi har deg, Morgan.
-Hjelp meg. -Vi har deg.
-Ikke slipp meg. -Hold deg fast!
Vi slipper deg ikke.
-Dette går bra. -Vi har deg.
-Det går fint. -Vi har deg.
Dette går bra.
Det var Rick, ikke sant? Han prøver å drepe meg.
Vi er her nå. Han kan ikke gjøre deg noe.
Jeg prøvde ikke å drepe henne. Jeg ville gi henne en lærepenge.
Han er sint. Han vil straffe deg.
Forstår du hvorfor?
Ja. Men hva kan jeg gjøre? Det er over. Jeg løy.
Men hvorfor? Var penger så viktig for henne?
Han er her, Morgan, nå har du sjansen til å forklare deg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjør det jeg gjør.
Men forstår du hvorfor det er annerledes denne gangen?
Han var annerledes. Han brydde seg om meg.
Han brydde seg virkelig om meg.
Og han ba ikke om noe fra meg,
og det hadde jeg ikke opplevd før.
Er det sant?
Jeg tror du hadde opplevd det før, men de forlot deg.
Da du var veldig ung.
Alt dette begynte da foreldrene dine døde, ikke sant?
Jeg var i fosterhjem og på skoler jeg ikke kunne fullføre.
Så jeg lærte meg å kjempe for ting. Og deretter å bare ta dem.
Ting jeg ikke hadde rett på.
Folks følelser.
Jeg vet at det ikke gjør det godt igjen.
Det er ingen unnskyldning, men det eneste
jeg kunne gjøre, var å gi pengene tilbake.
Jeg skjønner ikke. Ga du bort pengene?
Alt sammen. Til kreftklinikken, i ditt navn.
Bedre enn å beholde dem.
-Jeg døde likevel på grunn av en løgn. -Hva er det han sier?
Jeg er ikke sikker. Ja, hun løy.
Men hun gjorde deg ikke syk. Du døde fordi...
-Det spiller ingen rolle. -Jo, det gjør det.
Det var derfor du pakket skjermen feil.
Det var derfor du visste at du kom til å dø snart.
Det var ingen ulykke, var det vel?
Hva?
Legen sa at jeg hadde liten tid igjen.
Bare få uker.
Og at de kom til å bli smertefulle.
Hun var for ung for meg, og hvilken sjanse hadde vi egentlig?
Men jeg elsket henne.
Du gjorde det for henne. Det er den siste delen av hemmeligheten.
Pengene. Du visste at dersom forsikringsselskapet fikk vite
at du planla din egen død, ville de ikke betalt.
Ikke i tide for å hjelpe henne.
Ikke i tide. Akkurat.
Døde han slik for meg?
Hun var verdt det.
Hun er verdt det.
Kan du si det til henne?
Ja.
Jeg vil ikke ødelegge et vakkert øyeblikk, men...
Vi snakket om dette.
Den kvelden vi så på solnedgangen her oppe.
Du sa du ville ri på vinden helt hjem.
Du husker det.
Si til henne at jeg er klar.
Han er klar. Til å dra.
Ja vel.
Han er borte. Han gikk inn i lyset.
Det lyset.
Der er du. Alle lysene var slått av, så jeg visste ikke om du var hjemme.
-Jeg satt og tenkte. -På hva da?
-Det har vært en merkelig dag. -Fortell meg alt.
Det var som om hele livet passerte i revy foran meg.
Gamle venner på gata, jobben min og alt.
Og så innså jeg at det ikke er mitt lenger. Det livet er over.
Ikke si det.
Vi skal få det tilbake. Det kan ta tid, men...
Nei, det er helt greit. Fordi
hva om jeg ønsker noe annet?
Hva da?
Har jeg fortalt deg hvorfor jeg ble førstehjelper?
Ja, fordi du ville hjelpe folk.
Ja. Men det jeg egentlig ville, var å bli lege,
men jeg var ikke tålmodig nok. Så jeg tok en snarvei.
Og selv om jeg elsket jobben min, skulle jeg ønske jeg tok meg tid.
Nå har du all den tiden du trenger.
Jeg har mer enn det.
Husker du alle de irriterende forkursene
for medisinstudiet jeg prøvde å få tid til i fjor?
-Ja. -Ja?
Det viser seg at jeg har dem allerede.
Hva snakker du om?
Da Sam studerte arkitektur,
tok han matematikk og naturfag.
Dette er vitnemålene hans.
Som jeg fakset over før i dag.
Jeg må selvsagt studere
så jeg forstår dem selv, men dette kan spare meg et år.
Skal du studere medisin?
Hvis jeg kommer inn, og hvis vi kan finansiere det.
Vi skal finne en utvei.
Ja.
Vet du hvilke to ting jeg drømte mest om i livet?
Å bli lege, og deg.
Hvis jeg jobber hardt nok og er tålmodig...
Du behøver ikke jobbe hardt for meg.
Ikke være tålmodig heller.
Ingen burde være så heldig som meg. Og to ganger i livet også.
Det er faktisk mer som to liv.
Kom hit.